Har du sett "Fågel-TV"?
- Nej. - Ja, det är "Fågel-TV".
Jag tittar med min katt, och hon är fixerad av det.
INSTABIL
Jävlar!
Jävlar.
DU BORDE JOBBA
STABIL
Jag är ett jävla geni.
Herregud!
- Vet du vad klockan är, Sebastian? - Da Vinci sov aldrig. Slöseri med tid.
Vem är det?
Det angår dig inte.
Inte nu längre.
Linda...
Jag har löst återgången.
- Har du löst den? - Titta...
Titta.
STABIL
Efter elva månader kommer du plötsligt på det. Hur då?
Det vanliga. Kaffe och kakor.
Jag hatar dig.
Kan du leta upp Matt och komma till labbet?
Det tror jag nog. När kommer du?
Det är dag i Sverige nu.
Jag borde ringa Nobelkommittén och be dem göra i ordning vårt pris.
Vi ses inom kort.
Matt! Vi måste till labbet.
- Varför så bråttom? - Sebastian har löst återgången.
- Närdå? - Medan vi sov.
Vill du ha skjuts?
Vi kanske ska ta våra egna bilar.
Jag är trött på att smyga, Lin. Nån gång måste du berätta det.
Det ska jag, så småningom. Jag väntar bara på rätt tillfälle.
Med Sebastian blir det aldrig rätt tillfälle.
God morgon, dr Caine. Ha en trevlig dag, sir.
God morgon, sir. Alla är tidiga idag. Nåt särskilt på gång?
Tyvärr, Ed. Du kan reglerna.
SKANNAR
- Auktorisation. - Came, 0027 .
Godkänt.
Hel-
Isabelle.
Kom igen, Isabelle. Lugna ner dig.
Duktig flicka.
Ingen fara.
Jag ska inte göra dig illa.
Stilla.
- Isabelle? - Hon har blivit aggressivare.
Det är därför det finns lugnande.
Det börjar påverka hennes hjärna.
- Ta hand om bettet. - Tack, men jag klarar mig.
Du...
-10 dollar på att jag tar henne först. - Kör till.
Isabelle...
Pappa har en överraskning åt dig.
- Du missade. - Jag tränar inte på lunchrasterna.
Tio dollar, tack.
Sätt det på min nota.
En dag kanske jag tvingar dig att betala.
Sarah är på krigsstigen. Var snäll.
- Det här är skitsnack, Sebastian! - God morgon själv.
Gör apan klar.
Hur kan du ge Isabelle serumet utan att ha testat det?
- Det spar tid. - Då får du städa efteråt.
- Tror du att jag försöker döda henne? - Döda? Snarare kondensera.
Dina invändningar är noterade, men avvisas.
Ja, sir.
Du får det att låta som "fan ta dig."
Träning.
- Varför anställde jag henne? - Du ville ha landets bästa veterinär.
- Hon bryr sig mer om djuren. - Det kanske är därför hon är så bra.
- Hur är din nye kille? - Han är allt som du inte är.
Han måste vara tråkig.
- Klar om 40. - Okej.
- Värden? - Normala.
I vid bemärkelse... Akutvård redo.
- Teknisk status? - Det här är Gud.
Du rubbar naturens ordning och skall bli straffad i evigheters evighet.
Gud har talat.
Måste jag säga det igen, Frank? Det är inte du som är Gud.
Det är jag.
- Ursäkta, chefen. Det glömde jag. - Är ni redo att sätta igång?
Visst.
Läkarna behöver aldrig vänta på oss.
Hälsa hans höghet att Mary var klar för två timmar sen.
- Vi är klara. - Spela in.
Försöksobjekt: Isabelle 2. I fasförskjutning i 126 timmar.
Vi testar fas D.
Bestrålat protein Caine 125.
Det skulle gå bättre om de inte fick ditt namn.
Tack för tipset, dr Kensington. Jag ska nämna er i mina memoarer.
Detsamma.
Ni kan väl vara allvarliga?
- Tror du att hon klarar det? - Inte vet jag.
Kvantdoser kalibrerade.
Sarah, leta upp en ven.
Sprej.
Venen är klar.
- Då gör vi ett försök. - Jag sköter det här, Matthew.
Injektionen utdelad kl. 08.47.
Förhöjd hjärtfrekvens.
- Fortfarande grönt. - Bekräftat
Bioelektrisk energi och kvantindikatorer stabila.
Vi får cellreaktioner.
Det fungerar!
- Självklart - Bli inte kaxig.
Ökad hjärtfrekvens. Hon är rädd.
Manifestering inledd omedelbart. Preparatet verkar snabbt.
VARNING
Blodtrycket rasar, pulsen är hög!
Det är hjärtat.
- Hjärtat arbetar oregelbundet. - Hjärtstillestånd!
Defibrillering! Gör klart för injektion.
- Inget utslag. Vi mister henne! - Nej. Ge henne!
'Gem
'gem
Fan! Injektion.
Nej, vänta!
Oregelbundet, men på väg att stabiliseras.
Jösses...
Hjärnverksamhet åter normal. Kvantdoser stabila.
Välkommen tillbaka, Isabelle.
- Vi klarade det! - Det gjorde vi bra.
Hur mår hon?
Hon kommer nog att klara sig.
- In med dig. - Kom igen, Isabelle.
Gå in nu. Duktig flicka.
- Så fridsam hon är. - Man kunde tro att inget hänt.
Vivisektion på måndag. Jag vill kolla hennes nervbanor.
- Ska du skära upp hennes hjärna? - Jag driver ingen jävla djurpark!
- Din oetiske jävel! - Han skojar bara. Eller hur?
Ja, jag ska inte skära upp henne på några veckor.
Var inte så taskig. Nu har vi äntligen nåt att fira.
Jag är hungrig. Kom.
Vi borde skära upp dig.
Mina damer och herrar, får jag störa ett ögonblick?
Skål för det bästa forskarlag jag har arbetat med.
- Skål! - Skål!
Efter explosionen sa hon:
"Varför går du fortfarande i tvåan om du är så smart?"
- Växte hennes ögonbryn ut igen? - På en månad, när jag var avstängd.
Hallå där. Jag trodde att du hade gått.
Det finns ingenstans att gå.
Har jag missat nåt? Borde inte du vara glad?
Återgången var den sista nöten. Det känns som början till slutet.
Nej då, datan räcker livet ut.
Matt har tålamod för sånt.
Men jag behöver storslagenhet och Spektakel.
Detaljer befattar jag mig inte med.
Jag vet, jag var en av dem.
Jag tyckte att vi var fantastiska ihop.
Du var fantastisk. Jag stod bara bredvid.
Lägg av. Vi hade kul ihop.
Ja, det hade vi.
Har du nånsin velat vrida tillbaka klockan och börja om igen?
Den sortens tidsresor finns inte.
Det kanske är nåt vi ska uppfinna.
Eller kanske inte.
Hur känns det?
För fyra år sen gav kommittén mig en mycket specifik uppgift.
Att fasförskjuta en människa ur den synliga världen-
-och sen återföra henne.
Det är lätt att skicka dem till landet Ingenstans.
Det svåra är att hämta tillbaka dem.
- Är det primär DNA som förstörs? - Och cellerna blir instabila.
Hur har du löst problemet?
Det har jag inte.
Men vi är nära en lösning.
Vi behöver mer tid.
Redan när du klev in i klassrummet visste jag att du var annorlunda.
Din genialitet har varit imponerande.
- Tack, dr Kramer. - Tacka mig inte än.
Kommittén har gett dig fria tyglar.
Vi har tolererat dina egenheter och ditt krav på ostördhet.
Men jag kan försäkra att vårt tålamod börjar tryta.
Om vi inte får resultat inom kort, upphör din genialitet att imponera.
Om du inte får det att fungera, letar jag upp en annan Sebastian Caine.
- Vad fan hände där inne? - Du måste ha en bra anledning.
Jag var inte redo att berätta det.
- Man ska rapportera sina resultat! - Kan jag få förklara?
Om de får veta att vi är klara, kanske de tar över hela projektet.
- Varför skulle de göra det? - De behöver inte oss.
- Det är ju deras projekt. - Men det är min dröm, min vision.
- Så vad föreslår du? - Att vi går till fas 3 på egen hand.
Vi kan inte testa på människor! Det finns regler och förordningar.
Man skriver inte historia med regler, man tar tillfället i akt.
Du vill vara först, va?
Det handlar om oss, inte om mig. Vi sa att vi skulle förändra världen.
Nu har vi chansen.
Och vi får Nobelpriset.
Kom igen.
Om de får reda på att vi kringgick forskarrådet så får vi sparken.
Om det funkar så bryr sig ingen.
- Hur fick du klartecken för fas 3? - Jag anmälde mig som frivillig.
Du skojar.
Frivillig? Är du sinnessjuk?
Salk testade själv poliovaccinet. Var han sinnessjuk?
Det tror jag.
Fan.
De senaste fyra veckorna har vi hämtat tillbaka sju primater.
- Resultaten talar för sig själva. - Gör de?
Jag trodde att du skulle bli glad. Djuren fårju lugn och ro.
Att gå så här fort fram är dålig forskning.
- Hur kan kommittén godkänna det? - Jag tycker att det är jävligt coolt.
Om vi ska komma vidare, är det här nästa logiska steg.
Jag är fasförskjuten i tre dygn, sen genomför vi en kvantåtergång.
Kan jag lita på att ni gör ert bästa?
Bra.
Hur kunde vi låta oss övertalas?
Kan vi prata om det sen? Jag försöker älska med dig.
Inser du att vi sätter våra yrkesliv på spel?
- Ja, Matt. Det inser jag. - Varför gick vi då med på det?
För att vi är lättlurade.
Och ibland när man har kommit till kartans kant...
...måste man segla vidare för att se vad som finns där ute.
Kanske för att Sebastian kan lyckas.
- Jag har en fråga till. - Om vem som ska vara överst?
Saknar du att vara med honom?
- Varför frågar du det? - Han lägger ribban rätt högt.
Jag ska avslöja en liten hemlighet.
Sebastian som begrepp är mycket mer tilltalande än Sebastian själv.
Du däremot...
Du är metodisk...
...precis...
...och väldigt noggrann.
Och dessutom...
...så passar du bättre.
Vi är beredda.
Vi ses.
- Du kan ändra dig. - Det är jag som ska vara nervös.
Det står mycket på spel.
Har du hört den om Stålmannen och Mirakelkvinnan?
- Var inte löjlig. - Den är bra.
Stålmannen flyger över Metropolis, kåt så in i helvete.
Då ser han Mirakelkvinnan ligga och sola på ett tak.
Spritt naken, med benen isär. Hon väntar på att bli knullad.
Och Stålmannen tänker: "Jag vill ha lite mirakelfitta."
Sedan inser han att han kan landa, spänna på henne-
-och lyfta innan hon fattar vad som hänt. Han är ju Stålmannen.
Så han knullar henne så snabbt att hon inte ens ser honom.
Mirakelkvinnan sätter sig upp och säger: "Vad i helvete var det?"
Då säger Osynlige mannen: "Inte vet jag, men jag har jävligt ont i röven."
Rolig, va? Kom igen, den är rolig.
Mina damer, vi sysslar med forskning.
Dropp-
- Hur känns det? - Jag är lite spänd.
Puls 88. Blodtryck 140/95. Lite högt.
Undrar varför...
- Är du säker? - Tveklöst.
- Redo uppe i himlen? - Klara!
- Mary rullar. - Hoppas att det inte blir en snuff-film.
Jag har första tjing på hans Porsche.
- Hur kan du säga så? - Förlåt.
Porschen är min.
Man, ålder 38 år, vikt 75 kilo.
Serumet är bestrålat.
- Hoppas att det funkar. - Det gör det.
- Ska vi slå vad? - Om jag vinner, kan du inte betala.
- Är du beredd? - Jag gör det, om nåt skulle gå fel.
Visst.
Några sista 0rd?
Om jag dör, får ni låtsas att jag sa nåt djupt.
Injektion utdelad kl. 18.23.
- Känner du nåt? - Inte än så länge.
- Värdena är stabila. - Inget händer.
- Mänskligt DNA är annorlunda. - Pulserade ni det rätt?
Kolla strålningen igen.
Oförändrad bioelektrisk aktivitet.
Jävlar!
- Jag upprepar proceduren. - Vänta!
Jag börjar känna nåt.
Det är armen. Den...
Den börjar bli varm.
Nu börjar det pirra i den.
Det rör sig ner i ryggen...
Nu börjar det...
Fan! Det gör ont!
Det sliter i mig!
Förhöjd hjärtfrekvens. Puls 110...130!
Jag trodde inte att det skulle göra så ont!
- Avläsning! - Han är på väg att få ett anfall!
Puls 165, 170. Blodtryck 180/110.
Sebastian, hör du mig? Sebastian!
- Hjärtat brakar ihop! - Defibrillator!
- Subcellulära kvantvärden. - Bioelektricitet på rött.
Vänta! Han är på väg över.
Puls 180 och stabil.
Herrejävlar...
Pulsen sjunker. 170, 160, 150.
Biokvantiserad fasförskjutning ägde rum kl. 18.26.
- Hur mår han? - Han är i bioelektrisk chock.
- Är värdena normala igen? - Puls 110, sjunker. Blodtryck 130/75.
- Kvanthalter normala. - Elektrisk aktivitet stabil.
Det är nåt att berätta för barnbarnen.
Pulsen stadig på 85.
Du klarade det. Du är först.
Ingen fara.
Du nickade till.
Han andas hypnotiskt.
- Hur lång tid har det gått? - Sjutton timmar.
Vi har redan data för två livstiders forskning.
Det är en skön ny värld, Lin.
Jag tittar på den där gropen och undrar om han finns där.
- Såg du? - Sebastian?
Herregud! Släck lamporna för fan!
- Jag kan inte blunda. - Dina ögonlock är transparenta.
Märkligt... Det känns som vanligt, men jag är inte här.
Jo, du är här.
- Sebastian? - Jag är här.
Jag står vid spegeln och tittar på mig själv.
Snarare tittar inte på mig själv.
- Hur är det med honom? - Fråga Sebastian.
- Hur mår du? - Inte så illa efter omständigheterna.
- Jag ska bara skapa lite stämning. - Hans ögonlock är transparenta.
- Hur känns det att vara ett spöke? - Spöken är döda, jag lever.
- Larva dig inte, Sebastian. - Jag kunde inte låta bli.
Det känns som om vi leker tittut.
Jag undrar var han är nu.
Din personlighet är sig tydligen lik.
- Han svepte förbi mig! - Jag ska spåra honom.
- Ser du nåt? - Har du honom?
- Sebastian... - Jag ser dig, chefen.
- Ni har inget sinne för humor. - Herregud!
En av oss finns här dygnet runt, sju dagar i veckan.
Övriga har beredskap och kan vara här inom...
30 minuter. Jag upprättade föreskrifterna.
Vi har satt upp en värmekamera.
- Hon gillar att bestämma, eller hur? - Ja, hon älskar det.
Det är dags att byta roller.
Kom ihåg en sak.
Det är fortfarande mitt projekt.
- Kan du ta nattskiftet? - Jag har ändå inget socialt liv.
Arbetsnarkomanens förbannelse.
Carter kommer vid sex, jag vid åtta. Ring om det händer nåt.
Oroa dig inte för min skull, Lin. Åk hem och sov nu.
Sarah? Är du vaken?
Sebastian?
Är du här?
Jag vet att du är här.
Sen när jag tittar i monitorn, ligger han i sängen.
Han sa att han bara hade hämtat en kopp kaffe.
- Varför ringde du inte? - För att jag inte var säker.
Jag kunde ha drömt. Jag tänkte att jag borde tala om det.
- Vad vill du göra? - Han skulle inte vara så grov.
- Jag känner mig så dum. - Jag pratar med honom.
Gör inte det. Det är nog inget i alla fall.
- Hur var din första natt? - Rastlös. Det var svårt att sova.
- Vad gjorde du då? - Jag gick upp ett par gånger.
- Sarah sa att du lämnade rummet. - Jag tog en kopp kaffe.
Du ska nog tala om vart du går, om nåt skulle hända dig.
Din omtanke är rörande, men det är inget problem.
Vi vill inte att det ska bli det.
Allt är normalt.
Då tar vi av de här.
- Är allt som det ska? - Ja, hur så?
Du verkar lite nervös.
Nej, Jag mår bra.
Tittar du på mig?
Nej. Hur så?
Jag undrade bara.
- Hur var klientelet? - En kille sa:
"Jag gillar mina kvinnor som jag gillar mitt kaffe."
Han menade kanske kall och bitter.
Jag måste på muggen. Se till att Carter inte tar min mat.
Jag ska försöka.
Man skulle vänja sig.
Vad skulle ni göra om ni var osynliga?
Det är läbbigt. Jag har på mig värmeglasögon när jag pissar.
Som om nån skulle vilja se det.
Vad vi skulle göra eller vad Sebastian skulle göra?
Sebastian är av en annan art. Han säger jämt att han är Gud.
- Tänk om han fick göra som han ville. - Vilken otäck tanke.
- Tack och lov är det snart över. - Det här är bara början.
Tänk när militären lägger vantarna på det här.
Hellre vår militär än nån annans.
Sebastian, vad fan!
Du anar inte hur roligt det här är. Du borde pröva det.
Jag får nog min chans.
Slappna av.
Det är sista natten, så jag tänkte att vi skulle göra ett experiment till.
Kan du gissa vad det här är?
Vadå?
Hur kändes det?
Lite för bekant.
Vill du veta hur det är att älska med en osynlig man?
- Det skulle vara som förr. - Vadå?
- Du var aldrig närvarande. - Nu är jag här.
Vi pratade om det här en gång.
- Vadå? - Om du skulle märka nån skillnad.
Jag märker skillnaden.
Det handlar inte om det jag inte ser, utan om det jag inte känner.
Ta och sov lite. Det är en stor dag imorgon.
Försöksobjekt: Dr Sebastian Caine. Fasförskjuten i 86 timmar, 23 minuter.
Procedur för fas D. Injicerar protein Caine 127.
- Bestrålning avslutad. - Klart.
- Är du beredd? - Egentligen inte.
Jag började trivas med det här.
Synd.
Vi ses om en minut.
Injektionen ägde rum kl. 09.28.
- Hur känns det? - Det är nåt som inte stämmer.
- Förhöjd hjärtfrekvens. -Indikatorerna oregelbundna.
- Bioelektriska hoppar. - Kolla strålningen. Vagnen.
Vad är det?
Jag kan inte andas.
- Kolla luftvägarna. - Lungorna låser sig! Intubera!
Carter!
Intubera!
Sebastian.
- Han går över i fasförskjutning. - Lägg honom på bordet!
- Vi har tappat signalerna. - Herrejävlar!
- Ge mig dropp med AG-7. - Kommer.
Ingen puls. Jag har ingen puls!
Påbörjar hjärt-lungräddning!
Dö inte. Du får för fan inte dö!
Pulsen slår.
- Sebastian, hör du mig? - Han är i chocktillstånd.
Herregud...
Hel-
- Det funkade tydligen inte. - Nej.
Du ser bekymrad ut. Var det illa?
- Du höll på att dö. - Det jag inte dör av gör mig starkare.
Och tar kål på våra karriärer.
- Vad ska vi säga till Kramer? - Ingenting.
Han behöver inte veta nåt än.
- Vi kan inte ljuga för de andra. - Vi har inget val.
Om jag inte tar mig ur det här, får vi göra några justeringar.
Klart.
Gapa.
Lyft.
Carter, fläkten.
Ligg still.
Tack, det var bättre.
Varsågod.
- En klar förbättring. - Du ser nästan mänsklig ut.
Nu har ni ett ansikte att prata med. Och vi kan arbeta i normalt ljus.
Nu ska vi lista ut vad som gick snett.
Innan han också börjar bita folk.
INSTABIL
Jävlar! Jag tappade kohesionskraften igen.
- Har du kommit närmare? - Nej.
- Jag kan inte komma på B och C. - B och C?
Min lärare i femman sa att ett geni tar sig från A till D-
-utan att passera B och C. Sebastian klarar det.
Men jag måste ha B och C.
Håll ut, vi är snart framme.
Flytta er!
- Jag klarar inte fler prover. - Jag vet hur jobbigt det är.
- Du vet ingenting. - Det är inte lätt för nån av oss.
Dra åt helvete, Matt! Det är lätt för er.
Jag skulle vara i fasförskjutning i 3 dagar, men det har gått 10!
Vävnadsprover, strålningsprover och dina jävla nålar!
- Jag orkar inte mer. - Jag menade...
Ät helvete med vad du menade!
Snacka inte om hur svårt du har det.
Du måste vila, Sebastian.
Tänk att jag måste spendera en natt till här.
Vi gör allt vi kan.
Det räcker inte.
Där är hon...
Jag skulle suga tuttarna av dig.
- Dr Caine, hur är läget? - Jag går ut en stund.
Vänta lite! Dr Caine?
Sebastian! Dr Caine...
- Ska ni gå ut? - Annars blir jag tokig.
- Ni får inte lämna området. - Det är min regel, som nu är ändrad.
- Auktorisation. - Came, 0027 .
- Ni kan inte bara ändra den. - Jag stannar inte i den här hålan!
Jag går ut! Jag kommer tillbaka om ett par timmar.
Jävlar!
Det är Carter. Vi har ett problem.
- Läget, Ed? - Hej, doktorn.
- Jag har inte sett er på ett tag. - Du vet hur det är ibland, bara jobb.
Jag undrade varför bilen stod kvar.
Tack, Ed. Men det är lugnt.
Titta!
- Titta där! - Han är konstig.
- Herregud! - Mamma!
- Titta, ett spöke! - Fåna dig inte.
Vi ses i labbet. Jag kör förbi hemma hos honom.
- Vi ses där. - Han kan vara här.
Han kan vara var som helst.
DU BORDE JOBBA
Fan!
Tänk inte ens tanken.
Vem får reda på det?
Fan!
Matt, han har varit här. Nej, han har tagit av sig masken.
Han måste vara ute nånstans.
Jag kommer till labbet. Hur då? Jag kan ju inte se honom!
Ska vi skjuta honom? Gärna för mig.
Överreagerar vi inte en aning?
Det kan hända nåt när han är ute.
Han äventyrar hela programmet.
- Lugn, ingen får veta nåt. - Får jag skjuta honom ändå?
- Var har du varit? - Jag sa till Carter.
Jag kände mig instängd och åkte hem och hämtade lite grejer.
Skitsnack! Jag var hemma hos dig. Du gjorde mer än hämtade grejer.
- Vad pratar du om? - Hur kunde du?
- Vad såg du hemma hos mig? - Ditt ansikte, dina kläder...
Vad skulle du ut och göra?
Jag är fortfarande projektledare. Det avgör jag.
Du har rätt, det avgör du.
Men om du sticker igen, går jag till kommittén.
Och kastar bort din karriär?
Knappast troligt.
Testa mig.
Jaså, jag är en jävla labbråtta.
Du ställde upp frivilligt.
Carter, fixa ett ekorrhjul åt mig.
Javisst.
Nu åker vi hem.
- Ekorrhjul? Menade han allvar? - Vad tror du?
Du Lin... Kommittén vet väl vad vi har gjort?
- Fan, Lin! - Än sen? Bara vi får tillbaka honom.
- Hur kunde du? - Du kan neka. Du visste inget.
Snälla, tjalla inte på oss.
- Tror du att hon säger nåt? - Nej, henne oroarjag mig inte för.
- Tänk om hans hjärna blir påverkad? - Det har den kanske redan blivit.
Sitt Still.
Bra.
- Hur var det? - Vad menar du?
- När du var ute i världen. - Jag gick bara omkring.
- Nåt mer gjorde du väl? - Som vad då?
Jag hade jävlats med folk, viskat i örat på dem och så.
Jag hade hängt på Victoria's Secret. Jag hade ta mig fan varit kung!
- Lite barnsligt, tycker du inte? - Nej.
Det var sent. Jag var inte ute länge.
- Träffade du någon? - Det var en tjej...
- Strulade du med henne? - Nej.
- Fast jag kanske skrämde henne lite. - Jaså?
Hur kändes det?
Jag gillade det.
Snyggt!
Lin, kommer du ihåg B och C? Jag tror att jag har kommit på det.
55-pr0centig återgång. Bäst hittills.
Proteinet var en återvändsgränd. Strålningsdosen är nyckeln.
75 procent, 80 procent...
82... Vi har löst det.
Nej, det saktar ner.
88... 92 procent.
93 procent.
94 procent.
95 procent.
Nej!
- Cellbindningen kollapsade. - Kvantkaskad vid 95%. Helvete!
Vilket genombrott. Om jag legat på bordet, hade jag varit sönderbränd.
- Fresta mig inte. - Vi har kommit närmare.
- Han bytte energi mot stabilitet! - Du är sur för att du inte kom på det.
Allvarligt talat... 95 procent.
- Sånt lägger jag inte tid på! - Jävla as.
Nu har vi åtminstone lite hopp.
Vad är det?
Din jävla idiot! Vad tar det åt dig? Matt har häng på nåt. Hjälp honom.
Matt. Visst.
Nog har han häng på nåt, alltid.
Han har hängt på mig i åratal.
Hoppa ner från piedestalen. Han försöker hjälpa dig.
Eller döda mig.
Det sorgliga är att jag har gåvan, men jag kan inte använda den.
- Så nu är det en gåva? - Det kan du ge dig fan på.
Om du inte var så kortsynt, skulle du släppa ut mig.
Om du inte var så kortsynt, skulle du hjälpa oss att rädda ditt jävla liv!
Mitt liv?
Jag har inget jävla liv. Jag är en fånge.
- Nej, du är ingen fånge. - Jaså?
Tänker du så när du går härifrån? Är det så du dövar ditt samvete...
...medan jag sitter här...
...och du är hemma och knullar med din kille?
Vad stör dig mest?
Att du inte har nåt liv...
...eller att jag har det?
- Frank, jag kommer till labbet. - Sover du aldrig?
- Da Vinci sov aldrig. - Jag finns här.
Nej, nej, nej!
Hallå.
Din jävel.
Jag höll på att börja utan dig.
Herregud!
Jag ser inget.
Hallå?
Nej, han är här.
Ja, jag tittar på honom. Har det hänt nåt?
- Ska jag väcka honom? - Nej, jag kollade bara.
Vem fan tror hon att hon är?! Är jag inte god nog åt henne?
Jag ska visa henne, jag ska visa dem båda två. Tyst!
Tyst!
Ska du jävlas med mig, din subba?! Vet du vad som händer då?
Var inte rädd. Ingen ska göra dig illa.
Värst vad du ser pigg ut.
Det finns inget bättre än att sitta och titta på när någon sover.
God morgon, allihopa.
Hej, Maggie. God morgon, tjejer.
Sebastian...
...är du vaken?
Nu är jag det.
Märkte du nåt konstigt igår kväll?
Nej, inget. Hur så?
Franklin 3 är död.
Och?
Jag tänkte att du kanske hade hört nåt.
- Jag sov. - Hela natten?
Anklagar du mig för nåt?
Det är ju lite märkligt att en hund bara dör så där.
Jag vet att du bryr dig om dem, men djur dör faktiskt.
Det är bara en del av livet.
SLUT PÅ BANDET
- Det är hela natten. - Så han lämnade aldrig rummet?
Jag vet, varför skulle han döda en hund?
Hallå?
Sebastian?
Det är inte roligt, Sebastian.
- Vad gör du här? - Var är han?
Han sover, hur så?
Jag kommer strax.
Sebastian?
Skicka in alla hit, Matt.
- Jobbar ni sent? - Det är det vi får betalt för.
Listigt. Samma bild går i en slinga.
- Ska vi leta efter honom? - Nej, vi går till kommittén.
- Han har ju inte gjort nåt. - Inte? Han dödade en hund.
Han är ute kväll efter kväll utan att tänka på sin eller vår säkerhet.
Gud vet vad han har gjort.
- Hur illa ligger vi till? - Matt och jag tar fullt ansvar.
- Vad gör vi när han kommer hit? - Inget. Kommittén får ta över.
Vi hör av oss imorgon bitti.
- A uktorisation. - McKay, 1-Delta-835.
- Är du säker på det här? - Det är det enda rätta.
Med tanke på Sebastian förflutna, så är jag inte överraskad.
- Du borde ha sagt nåt. - Jag trodde att ni skulle sköta det här.
Jag vet att vi har gjort fel.
"Fel" räcker inte på långa vägar.
Ni kan gå.
Jag sammankallar kommittén. Åk tillbaka till labbet.
- Kan vi göra nåt under tiden? - Ni kan tömma era kontor.
Vi är båda hemskt ledsna.
Det är lite för sent att be om ursäkt.
Howard, vad handlade det om?
- Trassel på jobbet. - Hur illa är det?
Jag får väcka några generaler.
Hej, chefen.
Martha!
Hjälp!
Martha!
- Howard? - Hjälp!
Howard!
- Varför så nervig? - Du överraskade mig.
Ska du inte säga god morgon? Du älskar mig inte längre.
- Jag har bråttom. - Det gör inget.
Det blir fullt upp idag.
- När kom han tillbaka? - Tre i natt. Han går runt i labbet.
- Har Kramer ringt? - Kommittén sitter väl i möte än.
Vi borde ha hört nåt. Jag ringer.
Jag söker dr Kramer.
Va?
Gode Gud...
- Vad är det? - Han är död.
Han drunknade i poolen igår kväll.
General Caster, tack. Hallå?
Ingen kopplingston.
- Inte här heller. - Vi åker upp och varskor vakterna.
- A uktorisation. - McKay, 1-Delta-835.
- Auktorisation ogiltig. - Det är första gången.
- McKay, 1-Delta-835. - Auktorisation ogiltig.
Jag prövar min.
Kensington, 2-R0meo-159.
Auktorisation ogiltig.
Vi har ett problem.
Otroligt...
- När börjar folk leta efter oss? - Det kan ta ett par dagar.
- Kan du gå in i säkerhetssystemet? - Jag är redan där.
- Vilket säkerhetssystem... - Han är enastående.
Nån är mer enastående än jag.
- Vad är det? - Det är inte systemet.
Våra lösenord har tagits bort. Det finns bara ett kvar.
- Är vi fast här? - Vi ska ta honom.
Sebastian?
Han är inte här.
Det roliga är slut! Tala om var du är.
Tyvärr, ni får inte överlämna mig.
- Var är du? - Du anar inte hur det är.
Makten och friheten... Jag kan inte släppa det.
Vad du än planerar, telefonerna, hissen...
Det hjälper inte. De vet allt om dig.
Nej, Kramer dog innan han hann berätta det.
- Det såg jag till. Herregud.
Inser du vad det är du säger?
Det är otroligt vad man kan göra när man slipper se sig själv i spegeln.
- Sebastian... - Hej då, Linda.
Sebastian!
Fan!
- Var är Janice? - Hon var alldeles bakom oss.
Jävlar... Jävlar!
Janice? Janice!
Janice?
Där inne.
- Pilar. - Är det Sebastian?
- Herregud... - Fan!
Herregud...
- Hon var alldeles bakom oss. - Hur kan han göra så här?
- Han har fått en knäpp. - Värre än så.
Han har tänkt igenom det.
Han visste att vi skulle ange honom och att hans enda utväg-
-var att se till att ingen vet vad han är och vad han har gjort.
- Han måste röja oss ur vägen. - Fan ta dig!
- Du kunde ha stoppat det här! - Håll käften, Sarah!
- Säg inte så, hon har rätt! - Jag skiter i vems fel det är.
Jag vill bara veta vad fan vi gör nu!
- Frank, kan du skriva in lösenorden? - Jag ska försöka.
- Vi kan inte sitta här och vänta. - Nej, vi ska ta honom.
- Har ni använt den här förut? - Vi letade försvunna råttor med den.
- De är för små för värmeskannrar. - Kopplar upp.
Aktiverar rörelsedetektorer.
Rörelse!
- Korridor 6. - Där är han.
Uppfattat.
- Koll. - Koll.
- Matt, var försiktig. - Täck upp bakom oss bara.
Ta vänster vid nästa korridor.
- Kan vi fånga honom i korridor 8? - Om han fortsätter den vägen.
- Hur går det? - Vi kan klättra ut genom hisschaktet.
Fan!
- Han försvann. - Han har nog stannat.
Det är Jag!
- Såg du nåt? Hur kom han förbi oss? - Det är omöjligt.
Sebastian!
Där, bakom rören.
Dr Caine?
- Hör ni mig? - Jag tar honom.
- Täck mig. - Jag har dig täckt.
Bara en ventil, bara en jävla ventil.
Släpp honom för helvete!
- Vad händer? - Carter är illa skadad!
- Stick! - Var är Sebastian?
Rakt ovanför dig!
- Vart är han på väg? - Hitåt, mot labbet.
Han stänger in mig!
- Ser du honom? - Han är på din sida av dörren.
- Var då? - Han går rakt mot dig.
Jag ser fem eller sex värmegestalter.
Jag tappar upplösning!
Han pumpar ut varmluft. Du kan inte se honom.
Matt, luften har samma temperatur som han.
Jag går ut. Vi ses i labbet. Hämta Carter.
Tittut.
Miss! Det är läge att betala skulden nu.
Kom igen! Tror du att du kan ta mig, Sebastian?!
Vad hände? Var det serumet som fick dig att balla ur, eller kraften?
Det är du som har ballat ur! Du åt upp mina rester.
Du har lånat ditt liv av mig!
- Linda också. - Hon lämnade dig!
Vad i helvete ser hon hos en nolla som du?
- Jag är inget rubbat as! - Nej, men du är svag!
Jag trodde att det skulle bli svårt att döda dig, men jag gillar det!
Herregud! Jävlar!
- Pulsen är svag! Det är allvarligt. - Han kommer att klara sig.
Kom hit, Frank! Behåll trycket tills jag kommer tillbaka.
- Han måste ha blod. - Vänta!
- Då dör han. - Sarah! Helvete!
Sebastian?
Sarah?
Jag sa att vi skulle träffas här.
Frank?
Herregud...
Ta ett steg, Sebastian. Ett jävla steg! Rör dig!
Jävlar.
Hörru. Vilken sörja.
Ditt jävla as!
Släpp mig!
- Vi hade så trevligt sist. - Nej, snälla...
Sov så sött.
Vet du... Jag har alltid beundrat din driftighet.
Carter, dö inte!
Sarah, han dör!
- Frank, var är Sarah? - Han behöver blod.
- Gick hon ensam? - Han hade dött!
Han är död. Kom.
Vänta!
Sarah?
- Matt... - Fortsätt spruta.
Nej...
Ingenüng.
Vad händer?
- Hon är död, va? Den jäveln! - Frank!
Herregud.
Jag tar den!
Gud!
TEMPERATURREGLAGE
Ajöss, Linda. Har det så kul med din kille.
Vi är inlästa.
Hur illa är det?
Han träffade inga organ.
- Frank? - Nej.
Jag måste dra ihop såret med nåt.
Fan!
- Prata med mig. - Allt snurrar.
- Är du kvar? - Jag känner inget.
Känner du det här?
Lite grann.
Kom igen, du måste kämpa. Du måste hålla dig vaken.
Kom igen, prata med mig.
Prata med mig! Matt...
Hejsan, ansikte.
Vi ska inte dö här inne.
Svavelsyra
Jag ska hämta hjälp, det lovar jag.
- Auktorisation. - Came, 0027 .
- Godkänt - Sebastian!
- Jag låter dig inte åka. - Du har inget val.
Jo, det har jag.
Tror du att du är Gud?! Du ska få för Gud!
Fan!
Jag visste att du var en subba!
Din subba!
Inte undra på att det inte funkade mellan oss!
Ge fan i henne!
Jag tänkte rädda dig för omväxlings skull.
Kom, jag hörde en explosion!
Låt bli! Det är svavelsyra. Vi måste sticka!
Det finns en stege i hisschaktet.
- Kan du klättra? - Har jag nåt val?
Du först.
Klättra!
Jävlar!
Mot väggen!
Den kommer ner igen!
Klättra ner!
Herrejävlar!
Vi måste sticka innan den lossnar.
Matt!
Släpp mig!
Matt!
- Släpp mig! - En sista kyss.
För gammal vänskaps skull.
Dra åt helvete.
Kom igen.
Herregud...
Inte Gud. Inte nu längre.